Ó,te kis piszok.
- Te vagy a piszok. - Rossz fiú vagy.
Gyere. Ugorj le.
Ahogyan máskor is szoktad.
Szentséges egek! Megöli magát.
Csak Isten tudja, mennyire szerettelek.
Valaki meghalt.
- Pünkösd miatt van. - Nem, nem, nagyon nagykutya lehetett,
ha harangoznak érte a katedrálisban.
Florentino, feküdj le.
Csináljuk megint.
Kérlek.
Olyan a harangszó, mintha egy kormányzóért szólna.
Vagy...
Mi?
Mi van?
America, vissza kell menned a kollégiumba.
Elviszlek. Valamit meg kell tennem.
A legmélyebb együttérzésem.
Az apja egy szent volt.
- Részvétem. - Nagyon sajnálom.
Még mindig kolera volna,
ha nem lett volna velünk.
Együttérzésem Mrs. Urbino.
Menjünk mama.
- Később találkozunk, urak. - Látjuk egymást.
Mama, veled maradok, ha te is akarod.
Fermina, én vártam...
erre az alkalomra 51 évet,
kilenc hónapot és négy napot.
Olyan régóta szeretlek,
az első pillanattól, amikor megláttalak, mostanáig.
Ismétlem neked még egyszer,
eskümmel bizonyítva örök hűségemet...
és el nem múló szerelmemet.
Florentino Ariza...
Takarodj innen!
Takarodj!
És soha többé ne kerülj a szemem elé életed hátralévő éveiben.
És remélem, úgy sincs már sok hátra.
Florentino Ariza!
Florentino!
- Ez nem távirat, Carlos. - Gyere, gyere.
Vidd el ezt, kérlek Senor Lorenzo Dazának.
Egy öreg ház, az Evangéliumok terén.
Új a városban, egy csiszolatlan gyémánt.
Öszvértulajdonos, sok öszvére van.
Köszönöm, Lotario.
Köszönöm.
Igen, igen, jövök, Jövök.
Az utóbbi időben kifizettem neked 400 aranypesót,
ez a duplája anak, amit fizettem ezért az apátsági kolostorért... ugye?
Senor Lorenzo Daza.
Igen.
Ó, jó hírek. Jó hírek.
Nincs válasz.
Nézd a betű formáját.
Nem "U", hanem "A".
Té-tév...
Té... té...
Tév...
Téve...
Tévedett...
Senor, Senor!
Tév... tévedett...
téved-ved...
Jó. Jó.
Nagyon jó.
Tévedett, téved,...
tévedő.
- Mit akarsz? - Nézd, nem csináltam semmit.
Nem üdvözlöd az anyádat?
Florentino, ettél már?
Ettél már?
"Fermina Daza,
megtudtam,...
hogy mi az Ön fenséges...
halhatatlan neve.
Ezt a nagyon rövid bejegyzést írtam...
hogy megtudja,
mennyire szeretem.
Le sem feküdtél.
- Beteg vagy? - Nem.
Olyan sápadt vagy, fiam. Biztos?
- Nem vagyok beteg. - Hadd fogjam meg a homlokod.
Hadd fogjam meg a homlokod.
Mit írsz, egy könyvet?
Nem, egy levelet.
Ennyi lap csak egy levél.
De miféle levél ez?
Szentséges Szűz.
Ez egy szerelmes levél.
Ó, fiam, kicsoda ő?
A neve...
Fermina Daza.
Most érkeztek a városba.
Az anyja meghalt. Az apja öszvérekkel kereskedik.
És mama, megtaláltam az életcélomat.
Ne beszélj ilyeneket, ez nonszensz, fiam.
Ez az!
Gyere, gyere, gyere.
De az öszvérekben pénz van.
Fermina Daza viszonozza a szerelmedet?
"Megtaláltam... "
Nem tudom. Még nem beszéltünk.
Ezért írom ezt a levelet.
Ha találok lehetőséget, odaadom neki,...
de mindig a nagynénjével van.
Akkor először őt kell meghódítanod, nem a lányt.
Ez ő! Ez a táviratos fiú.
Menjünk tovább.
- Hadd menjek közel hozzá. - Nem.
Senorita Daza,
csak azt szeretném kérni, vegye el tőlem ezt a levelet.
- Nem most. - Mikor?
Később.
Krisztus teste.
- Krisztus teste. - Amen.
Isten hozott, Fernando!
Papa, boldog karácsonyt akarok...
kívánni Superior anyának.
Ez a legnagyobb pillanat az életemben.
Akkor adja ide.
De nagyon hosszú. Lerövidítem.
Várjon!
Itt van egy virág, az ígéretem jeléül.
Menjen.
És ne keressen újra, amíg nem hall rólam.
Szentséges Szűz. Szentséges Szűz.
Kolera van, fiam. Kolera van.
- Nem, mama. - Fiam.
Odaadtam neki a levelet.
Várom, hogy válaszoljon.
Igen. Akkor élvezd a fájdalmadat.
Használd ki, amíg fiatal vagy.
És szenvedj fiam, szenvedj el mindent, amit tudsz,
mert ezek a dolgok nem tartanak az egész életedben.
Lehet, hogy hamarosan válaszol.
Nem fog.
Florentino!
Mi az ördögöt csinálsz?
Ez nem amerikai hajó, hanem brit.
A levél Liverpoolból jött. brit.
Gyere ide.
Mi van veled? Ez nem szerelem.
Ez szenvedés. Add nekem, add nekem.
Fel, fel, fel.
Nem, várj, várj.
Repülj fel, menj.
Mi bajod van?
Tereld el a gondolataidat róla.
Gyere el velem a kuplerájba, ha...
Igen?
Mennyibe kerül elküldeni egy táviratot...
Piedras de Moler nevű faluba?
Piedras de Moler?
Hadd nézzem meg.
Ez... ez nincs rajta a listánkon.
Nem küld... nem küld táviratokat Piedras de Moler-be?
- Nem. - Akkor...
legyen jó napja.
Senorita!
"Kedves Florentino Ariza...
Sajnálom, hogy...
ilyen soká várt a válaszomra.
Kérem a bocsánatát.
Kérem, írjon ismét hamarosan. "
"Koronás istennő, tisztelettel küldöm ezt,
amirőI tudom, hogy hitvány emlékeztetö.
És írom ezt a verset is az Ön iránt érzett szerelmem tiszteletére. "
"Minden pillanatban erre gondolok.
Most, hogy itt van a tavasz, az életemet betöltik a gondolatok ÖnrőI.
Szeretni fogom örökké.
Örökké. "
- Ez ő. - Természetesen ő.
Senorita Escolastica?
Senorita Escolastica,
kérem, hagyjon magunkra, beszélnem kell a kisasszonnyal.
Valami fontos dolgot kell mondanom neki.
Micsoda szemtelenség.
Nincs semmi fontos dolog, amit én ne hallhatnék.
Akkor nem mondok neki semmit.
De figyelmeztetem,
hogy maga lesz a felelős azért, ami történni fog.
- Fermina Daza. - Itt vagyok.
Túl sok levelet írtunk egymásnak,
és túl sok idő telt el.
Így most...
koronás istennőm,
teszek egy esküt.
Esküszöm Önnek örök hűségemrőI...
és el nem múló szerelmemrőI,
és kérem mély alázattal,
tegyen meg nekem egy nagy szívességet, legyen a feleségem.
Ön...
adjon nekem egy kis időt.
Fermina, mondj igent!
Fermina, én nem vagyok házas, de tudom, mi a szerelem.
Akkor is, ha belehalsz a félelembe,
akkor is, ha aztán megbánod, mert bármit teszel,
bánnád életed végéig, ha nemet mondanál.
Higgy nekem, tudom, mirőI beszélek.
Igen, nagyon helyes.
Férjhez megyek magához,
ha Ön... ha Ön megígéri, hogy soha nem etet velem...
padlizsánt.
Kicsoda ő? Kicsoda ő?
Ki ez a Florentino Ariza?
És Superior anya mondja, hogy levelezz vele?
És te... te!
Te vagy a hibás.
Nem.
Néni.
Nem.
Lányom, lányom, hallgass az apádra.
Hallgass az apádra. Mindent, amit csinálok,
azért teszem, mert...
mert én...
oké, megpróbálom. megpróbálom, de...
meg kell magya... nekem kell megmagyaráznom.
Meg kell magyaráznom. Nehéz, mert egy őszinte ember vagyok.
De amióta anyád meghalt,
te olyan voltál...
lámyom... lányom számomra, mint egy drágakő.
Egy drágakő vagy. Én... én egy csiszolatlan gyémánt vagyok, de te...
te... te vagy a korona.
Nem magamért dolgozok.
Nem értem jöttünk ide. Miattad jöttünk ide.
Miattad.
Te nem tudod, hogy... mennyire szép vagy.
Te-te-te... te vagy... te vagy...
te sokkal szebb vagy annál, hogy hozzámenj egy távírdászhoz.
Neked nagykutya kell, és higgy nekem... higgy nekem,
a te korodban a szerelem csak illuzió.
Krisztusra, Krisztusra esküszöm,
esküszöm, esküszöm Krisztusra...
Jó reggelt, Jó reggelt.
Beszélnünk kell... mint férfi a férfivel.
Amikor a feleségem meghalt, kitűztem megamnak egy életcélt.
Egy életcélt...
a lányomat előkelő, hölggyé nevelni.
Nos, ez... ez hosszú út, amit egy öszvérkereskedő megtehet.
Soha nem ittam ilyen korán reggel.
Jobb elkezdeni most. Szüksége lesz rá.
Azért jöttem ebbe a városba, mert...
nos, itt volt lehetőség egy nagy partira.
Akkor egy váratlan akadály...
keresztezte a tervemet, amiért harcoltam az életemben...
maga.
Szóval azért jöttem, hogy szépen megkérjem.
Álljon félre az útunkból.
Beszélt errőI a lányával?
Ez nem tartozik magára. Nem. Ez férfidolog,
és csak a férfiakra vonatkozik.
Addig azonban,
nem mondhatok semmit, amíg nem tudom, ő hogyan gondolkodik.
Ne kényszerítsen rá, hogy keresztüllőjem.
Lőjön.
Nincs nagyobb dicsőség, mint meghalni a szerelemért.
Csomagolj!
- Hová megyünk? - A halálba.
Magyarázd el. Nem hagyom el.
Vidd el ezt neki most.
- Mi ez? - Elmennek.
Elhagyják ezt a vidéket.
- Gyorsan. - Hová megy?
Elvisz engem.
- ÜIj le! - Fermina.
Ne merészeljen beszélni vele!
- Hol beszélhetnék magával? - Elvisz engem.
Menjen az útunkból.
Vissza. Vissza.
"Rád gondolok minden nap.
Rád gondolok egy kicsivel többet.
Elszakadtam a célomtól.
Valami megsemmisült bennem. "
Gyerünk, öszvér.
"Rád gondolok minden nap.
Rád gondolok egy kicsivel többet.
És őrizlek a gondolataimban téged.
És őrizlek a gondolataimban. "
- Ez rossz. Öttel több. - Elvisz mindent tőlem?
Fermina néni!
Senora, segíthetek?
Üdv, hercegnő, miért van itt?
Fermina kuzin?
Meglepődtem, hogy itt vagy.
Kuzin.
Meg akarja nekem határozni egy esküvő időpontját.
- Férjhez mégy? - Természetesen.
- Elnézést, szenyoriták. - Csináld jobban máskor.
Az apád azt mondta, hogy legalább egy évig itt tart.
Egy év az semmi.
Küldünk táviratokat egymásnak,
leveleztünk is.
És a szerelmünk győzni fog.
Nincs az az ember a Földön, aki tökéletesebb lenne, mint Florentino Ariza.
És te, Hildebranda, szerelmes vagy?
Egy nős férfiba.
20 évvel idősebb nálam.
Leveleztek?
Nem.
Titkos pillantások.
Nehéznek tűnik, és lehetetlennek,
de én tudom, hogy meg kell tanulni szerelem nélkül élni.
Mindezek ellenére.
Boldogság szerelem nélkül?
Igen.
Boldogság szerelem nélkül.
Meg akarom enni, mint a virágszirmot...
minden szavát, amit írt nekem,
többször és többször. Remélem, túlélem.
- De veszély van mindenhol. - Tűz!
Ha a saját szíved szenvedése nem öl meg téged,
a mindig visszatérő polgárháború képes rá.
És itt van a járvány,
ami a vérontás mellé áll,
a kolera halálosan fuldokló ölelése.
Halott-gyűjtők! A lányom...
Hogy vele mi van, még lehetetlenebb megjósolni, mint a háborút.
Megragad
azután hirtelen hagy elmenni.
Megragad,
hagy elmenni.
Florentino!
Gyere fel!
Állj, állj. Három a tiéd az egészbőI, megígérem.
Mindent jó időben.
Szóval melyik legyen?
Nem, nem, a szerelmem hamarosan visszatér.
Meg kell őriznem a tisztaságomat.
Csak szerelembőI fogom elveszíteni a szüzességemet.
Ez rossz gondolat.
Ne menj el, Florentino.
Vissza fogok jönni... de nem ezért.
Menjünk, menjünk.
Szóval elmúltak az életem legrosszabb évei.
Számoltam az örökkévaló perceket, egyiket a másik után,
vártam a visszatérésére.
De nem bánom.
Várni fogok az örökkévalóságig.
Várni fogok, amíg élek.
Virrasztva állok rá várva a világítótorony mellett.
A szívem, mint a tenger... végtelen és örökkévaló,
éppen olyan szilaj, mint a robajló hullámok.
Florentino, mit csinálsz itt?
Ricardo, a fiatal hölgy, akit feleségül fogok venni, ma este érkezik.
Rá várok.
Gyere. Gyere!
Ricardo, a világítótorony kezelője a barátom.
Nem értett meg.
Itt kell lennem, amikor hazajön.
Felruházlak azzal a hatalommal, hogy vezesd a háztartást...
és átadom neked az életed kulcsait.
Koronás istennő, megérkeztél.
Mint a tavasz, visszatértél egy újjászületéshez.
Mama, mama itt van, mama! Igen, igen. Gyere, gyere.
- Ezt is? Meg ezt. - Nem, nem, inkább a másikat.
Köszönöm.
Kókuszdiós cukor.
Édeset a maga édességének.
Kókuszdiós cukor.
Az Írnokok Árkádja nem való egy koronás istennőnek.
Nem.
Nem, kérem.
Felejtse el.
Mi-mit jelent, hogy felejtse el?
Csak éppen...
csak éppen rájöttem...
az... az a pillanat, amikor megláttam magát.
Micsoda?
Mire jött rá?
Ami közöttünk van...
semmivel sem több, mint egy illuzió.
Ez... ez elhomályosítja a szememet.
Sajnálom.
Ön... Ön... most...
jött erre rá?
Igen.
Abban a pillanatban, amikor megláttam.
Adj neki szerencsét.
Kérlek.
- Dr. Juvenal Urbino? - Nagyon elfoglalt ember.
- Ez sürgős. - Nem. Csak megbeszélt időpontban.
Kolera... az úrnőmnek kolerája van.
Nem, nem mehet be oda. Viselnie kell maszkot.
Hildebranda Sanchez vagyok, a páciens kuzinja.
Fent van az emeleten.
Szeretném, hogy jelen legyen, kérem, amikor megvizsgálom.
Az apja van vele.
Ó, köszönöm. Köszönöm, hogy eljött.
Imádkozom Istenhez, hogy tudjon tenni valamit.
Azt modják, hogy többet tud a koleráról, mint egy...
A nyelve alá.
Hány?
Hányszor? Eyszer, kétszer?
Kétszer.
Hasmenés?
- Komoly? - Nem...
- Mit? - Én... nem tudom.
Soha nem volt ezelőtt.
ÜIjön fel, kérem.
Ez egy bélfertőzés.
Tessék? Ez nem kolera?
Nem. Gyógyszert fogok felírni.
Három napig itthon marad, és teljesen rendbe jön.
Hallotta ezt?
Doktor, várjon, várjon.
Doktor, várjon! Honnan tanult ilyen sokat a koleráról?
Párizsban tanultam Proust professzornál.
Ezeket a dolgokat kell megtenni a városért... a tiszta víz,
zárt csatornarendszer... - Az Ön lánya.
- Igen? - Nagyon szép.
Köszönöm.
Senorita.
Szeretném...
megfogni a pulzusát.
Dugja ki a nyelvét, kérem.
Úgy virul, mint egy feslő rózsabimbó.
Köszönöm.
Szereti a zenét?
Miért kérdezi ezt?
A zene jót tesz az egészségnek.
Nem! Nem, ne csináld! Doktor!
Ne menjen. Láttam mindent.
El... elmondtam a lányának, hogy úgy virul, mint egy rózsa.
Ez igaz, de túl sok tüskével.
Fel, fel, fel! Kinyitod azt az ablakot, és bocsánatot kérsz.
Nem fogok bocsánatot kérni ezért. Becsuktam az ablakot, hogy ne süssön be a nap.
Ne beszélj vissza nekem, oké? Tedd azt, amit mondtam.
Mondani akar valamit... most!
Uram, esedezve kérem, bocsásson meg.
Lám, a neveltetése.
Engedje meg, hogy elkísérjem a kocsihoz.
Senor.
Én... szeretnék engedélyt kérni,
hogy írhassak a lányának.
Megyek és megkeresem őt. Nem hagyom elmenni.
Az életem végzete Ferminához fűződő szerelmem.
Visszaszerzem.
Hildebranda, nézd!
Igen, szép.
Egy másik.
Gala Placidia, megmondtam, hogy ne fogadd el.
Ó, tudom azt, hölgyem,
de nehéz nemet mondani Dr. Urbinónak.
Hány van most?
Hét.
- Válaszolnod kell. - Nem fogunk vitatkozni errőI.
Siessünk.
A belga fotográfus vár minket.
Gala Placidia, segíts öltözködni.
Ó, igen, hölgyem, ez tökéletes.
A hölgyek csöndben maradnak.
Számolok ötig.
Egy, kettő, három...
négy, öt.
Egy, kettő, három!
Benny Centeno!
Benny, Benny, Benny...
Félre! Félre!
Benny! Győztes!
Kérem adja a kezét, elkísérem magukat, ahová mennek.
Benny, Benny, Benny!
Ki az a Benny Centeno?
Ő győzött a panamai bokszbajnokságon.
Ez olyan kedves.
Szívesen tölteném itt az életemet.
A cipőm megöl.
Le fogom venni.
Én is le fogom venni.
Hadd nézzem meg, ki fejezi be először.
Győzött. Győzött.
De most jövök rá, hogy nem a cipő zavart.
Ez a drótketrec zavart a szoknyám alatt.
Ezen könnyű segíteni.
Vegye le.
Nem látok semmit.
Várok.
Haza akarok menni.
Olvassa el a leveleimet. Várom a válaszát.
Nagyon szép.
Amikor bekötötte a szemét, és megláttam a tökéletes fogsorát...
azok között a rózsaszínű ajkak között, szerettem volna...
szerettem volna összecsókolni.
Hogy te milyen nagy kurva vagy.
"Kedves Senor Urbino,
Megengedem magának,
hogy beszéljen apámmal.
Senora.
Bocsásson meg, hogy megvárakoztattam, Transito,
de gyakorolnom kell az éneklést.
Soha nem lehet tudni, mikor kerülünk a temetőbe, ugye?
De kérem, kérem.
Szóval...
van valami problémája?
Megkapta a pénzt, amit havonként küldök?
Köszönöm. Ön egy kedves ember, Don Leo.
Nem vagyok kedves. Én csak,
nem hasonlítok a bátyámhoz, Piushoz. Valamit tenni kell.
Piusnak fel kellett volna készítenie a fiamat.
Nos, ha ő nem tette, én megtettem.
Akkor?
Szeretném...
megkérdezni, ha tudna segíteni neki.
- Kinek? - Az unokaöccsének.
A fiamnak, Florentinónak.
Miféle segítségre gondol?
Egy állásra.
Nos, azt hittem, van neki állása a távírdahivatalban.
Igen, de azt kérném ÖntőI, találjon neki másik állást...
más munkát, ami messzire elviszi innen.
Valami eldugott helyen, a dzsungelben, ahol...
ahol nincs levél, nincs távirat.
Egy meghasadt szív.
Igen.
Mi a véleménye Villa de Leyva-ról?
Milyen messze van?
Kb. három hétre.
Egy semmi vagyok.
Nem fogok meggyógyulni...
sohasem.
Belém csapott a szerelem villáma,
és menthetetlenül eléget.
Egy olyan szálka, amit nem lehet kihúzni.
Részem nekem, bárhová megyek.
Mindenhol, ő van.
- Hello. - Fermina.
Mit csinálsz?
Oltsd le a lámpát.
Szeretnék...
teljes sötétséget.
Te elfelejted, doktor, hogy ez az első alkalom,
amikor idegennel alszom.
Szeretsz engem?
Ne ijedj meg.
Férj és feleség vagyunk.
Szeretni akarlak téged...
a mézeshetünk minden pillanatában.
Így nem láthatjuk Párizst.
Ez a...
szerelem városa.
Neked...
szép mosolyod van.
Köszönöm.
Azt hiszem, hogy a szaglásom...
túlfejlett.
Nos, mert a szaglószerved...
Sajnálom, hogy megemlítettem.
Ne felejtsd, én már megismertem őket.
Nagyon jól emlékszem.
És még mindig esz a méreg.
Sose tudtam elképzelni, milyen is ez a micsoda.
Hogy csúnya.
Csúnyább, még a nőkénél is..
Igen.
És azt hiszem,
egy csomó felesleges dolog van rajta.
Ez meghökkentő.
A doktori tanulmányaimmal előnyben vagyok...
Fejezzük be az egészségtanórát.
Nem, nem.
Most a szerelemóra jön.
A fekete zászló!
Az a pestiszászló. Nagy ívben elkerülni.
Kérem, segítsen nekünk.
Kapitány!
- A kolerától haldokló mberek. - Kolera.
Kérem.
Egek! Gondosan, ne ilyen közel...
Kérem, segítsen nekünk.
Kapitány! Segítsen nekünk!
Kolera!
Segítsen nekem! Kérem.
Ne hagyjon itt.
Istenem! Mi ez?
Srgítsen nekem! Kérem!
Tartsd őt biztonságban, védd meg őt a bajoktól.
Jóéjt, koronás istennőm.
Menj, menj. Menj, és felejts el mindent errőI.
Ezek sose történtek meg.
A középső az, akinek kabinja van?
- Három nőnek. - Három nőnek?
Három kabinjuk van, és kapcsolatban vannak egymással.
Ez nagy dolog.
- Ki ezek, ezek az asszonyok? - Nem tudom.
- Menjen oda. - Megnézzük.
- Nézzek a szemébe? - Rosalbám.
Nagyon édesnek látszik.
És annyira riadt.
Tekintettel kell lenned a riadtságára.
- Gondosan, törékeny. - Menj az utamból.
Bámul téged.
Viszlát!
Fermina, az esküm...
Megtörtem az eskümet.
Nem kellett volna visszajönnöd, fiam.
Megtettem.
Miért?
Történt valami, és...
Nekem közel kell kerülnöm Ferminához újra, mama.
- Ez minden. - De nincs itt.
Mit jelent az, hogy nincs itt?
Párizsban van, a nászútján.
Régen elment, több mint egy éve.
Talán kettő.
- Ez nem igaz, mama. - De ez az igazság, fiam.
- Nem. - Így igaz.
Legalább két éve.
- Nem. - Nem, mama.
Kérlek, ne sírj.
Kérlek... Ne pazarold el az életedet.
El kell felejtened.
Találsz valaki mást, aki segít majd elfelejteni.
Nem tudom elfelejteni, mama.
Soha nem fogom elfelejteni, mama.
Senora, senora! Legyen óvatos! Senora!
- Senora. - Gyerünk, fiúk.
Nyiss tüzet!
Lerombolták a házamat, Transito!
Lerombolták a házamat.
Gyere be.
Valahová le kell feküdnöm...
a padlóra, bárhová.
Csak addig, amíg újra tudom építtetni a házamat.
Ki tudja, mikor lesz vége a háborúnak.
Gyere, igyunk.
Itt kell maradnod.
- Van egy szobád? - Nincs.
Szégyenlem. De a saját szobám is túl kicsi.
De ha neked nincs kifogásod ellene,
a fiammal megoszthatod.
Florentino?
Ez sürgős.
Özvegy Nazaretné házát szétrombolták.
A háború nincs tekintettel senkire sem.
Szüksége van egy ágyra. Elalhatsz a függőágyadban.
Nagyon félek.
Nem elég, hogy elveszítettem a férjemet,
most még ez is.
Három évvel ezelőtt halt neg.
Segítsen nekem, segítsen.
A halott férjem mindig kibontotta a fűzőmet.
Segítsen, kérem.
Segítsen.
Én még soha nem voltam egy ágyban...
egy másik férfivel...
mással, a halott férjemen kívül.
Most a koporsójában van...
a föld alatt.
Olyan boldog vagyok.
Boldog vagyok, mert most legalább...
tudom biztosan...
hol van...
amikor távol van...
otthonról.
NŐK.
Az első...
ismeretlen hölgy a hajón.
Az első...
csodálatos...
kitörés.
A második...
özvegy Názáretné...
mialatt együtt vagyunk,
csak a halott férjérőI beszél.
A harmadik...
Esmeralda Arau...
Egy vézna, tekergőző kis ebihal,
aki sétált velem a páfrányosban.
A negyedik...
Maria Estevez...
nagyon veszélyes.
Olyan közel voltunk az utcán egymáshoz,
hogy bárki meghallhatott minket.
De ez csak gyógyír a fájdalmamra...
Fermináért.
Mi van?
Semmi fiam, semmi.
- Csak egy pillanatra én... - Mit?
Nem tudtam, ki voltál te.
Történt velem sok-sok dolog,
de az... az elmúlik.
Add a kezed. Add a kezed.
Ma... dolgozom, mama.
Munka? Milyen munka? Találnod kell egy állást, ahol megfizetnek.
Nem tudlak eltartani örökké.
Valamit el kell mondanom neked.
Vedd el az özvegyet.
Ó, nem.
- Mit mondtál? - Ma... mama...
Azt mondtad, valamirőI beszélni akarsz?
Igen, őszintén hiszek...
Túl vagyok a legrosszabbakon.
Mi a neve?
Fermina. Fermina.
Kezdem szabadnak érezni magam.
A fájdalom elmúlt. Ennek vége.
Nos, ezt tette Párizs, a szerelem városa, meghozta...
ezt az áldott átalakulást.
De itt vagyunk már a legkedvesebb barátainkkal.
Boldogabbak vagyunk, mint mint gondolnátok.
Továbbá attól vagyunk lenyűgözve,
hogy hamarosan hárman leszünk.
A házasság nagy célja megvalósult,
és köszönjük drága barátaink kedvességüket...
és gratulációjukat.
Nos, csodálkozom, hogy ilyen soká várt...
a bocsánatkérésre.
- Mit akar csinálni? - Munkát szeretnék.
Találtam magának állást...
Villa de Leyva-ban, és maga megvált tőle.
Most más a helyzet.
Gazdagabb akarok lenni, mint Ön.
Nem vagyok gazdag.
Szegény ember vagyok, akinek sok pénze van,
és a kettő nem ugyanaz.
Miért akar gazdag lenni?
Valakivé kell válnom a társadalomban,
méltóvá kell... válnom egy nagyasszonyhoz, aki iránt nem múlik a szerelmem.
Ki ő?
Férjezett?
Igen, de várok addig, amíg a férje meghal.
Öreg már?
Nem, de várni fogok bármilyen hosszú ideig.
- Maga őrült. - Miért?
Mert az őrültség a családban van.
Olyan, mint az apja.
Soha nem ismerte őt, Pius bátyámat.
Tudja, mik voltak az utolsó szavai?
Azt mondta: "Ha a szerelem ölne meg, nem fájna a halál. "
Ezt mondta?
- Valóban ezt mondta? - A halálos ágyán.
Mindazonáltal, mindenkivel lefeküdt, akivel lehetett.
Tehát...
egy állást akar a a karibi River Company-nál.
Igen, igen.
Nos, ért Ön...
a levélíráshoz?
Gondolom, én...
én... én verseket is írok,
benevezek minden évben egy verssel a költészetfesztiválon.
Még soha nem nyertem, de...
Tehát jól bánik a szavakkal, igaz?
- Igen. - Jó.
Talán el tudja mondani nekem,
mit jelent ez.
Az utolsó születésnapomon...
valaki mondott egy beszédet a tiszteletemre.
Azt mondta, hogy józan őrületben szenvedek.
Akkor most ez mit jelent?
A józan őrület azt jelenti, hogy Ön tiszta módon őrült.
Megmondtam, ez benne van a családban.
Holnap kezd. Az igazgatónál jelentkezik, mint fogalmazó.
Tamales! Tamales!
Mágikus tinták.
Nagyon jó vétel.
Láthatatlan tinta a titkos leveleihez.
Uram?
Én...
- Szeretnék... - Önnek nem kell mondani semmit.
Tudja ő, hogy maga szereti?
Igen.
Igen, természetesen, ő is szereti magát.
Igen.
A szülei tudják?
Nem, nem tudják.
Hogyan szólítja?
Virágom.
Rendben, ez szokta mondani.
"Szépségem...
és szeretett virágszál.
Senki nem tudja elvágni...
a szárát...
a szerelmünknek.
Életem, lelkem,
légy erős.
Ne add fel. "
Megkeresztellek téged az Atya nevében...
"Ne add fel. "
Nem tudok sem írni, sem olvasni.
- Ne aggódjon, én tudok. - Ezt kaptam.
Elolvasná nekem, és megírná a választ is?
Igen.
"Szépséges és szeretett virágszál.
Nincs senki, aki elvágná a szárát...
a szerelmünknek.
Lelkem, életem, légy erős.
Ne add fel,
mert a szerelmünk mélyebb,
mint a legmélyebb óceán. Emilio. "
Ez egy... ez egy csodálatos levél.
Ez egy csodálatos levél.
Tudom, mi lehet erre a válasza.
Ezt abba kell hagyni.
- Ezt abba kell hagyni. - Mit kell abba hagyni?
"A kávénk erős, barna zsákokban érkezik hozzátok.
Jól megtöltve, de soha ne fáradjon el a hátatok.
Kiöntik Miamiban ezeket a kávébabokat,
és szárazon tartják...
minden darabjukat. " - Mit mondasz erre?
- Egy... rakodás számlája. - Egy rakodás számlája?
- Igen. - Rímekbe szedve?
Igen.
És ez... "James Robinson és Társasága, Lombard Street,
London, England. Szeretett urak.
Lelkesen válaszolok, amint áttanulmányoztam...
az augusztus 16-án feladott levelüket.
A szívem erősebben ver, amint olvasom minden szavukat.
Ó, urak, intézkedem nagy körültekintéssel,
csókolom és ölelem önöket, és ajánlom magamat, mondhatnám...
"... Tisztelettel. "
Ez nem üzleti levél.
Ez egy szerelmes levél.
Engem csak a szerelem érdekel.
Az a baj,
hogy folyami hajózás nélkül szerelem sincs.
Ezt abba kell hagyni.
Ha nem vagy képes megírni egy üzleti levelet,
akkor mész a molóra szemetet szedni.
Nekem szükségem ven a szerelemre.
Don Leo, szükséges a szerelem.
Nekem szükséges a szerelem.
Dona Blanca.
- Jónapot. - Dona Blanca, örülök, hogy látom.
- Csodálatosan néz ki, Dona Blanca. - Ismerik a menyemet?
Igen, természetesen, Dona Blanca.
Ó, a lányom együttjárt iskolába vele.
Igen, festettünk a parkban.
Találkoztunk Párizsban.
Vonzónak találtam.
Bár van,
egy szégyenfolt a családjában.
- Anya, kérlek. - Mellesleg, nincs olyan törvénye...
az embereknek vagy az Istennek,
amit az apja meg ne sértett volna.
És most menekül.
Valószínüleg az öszvérek előI.
Nem eszi meg a padlizsánt...
és nem tud zongorázni.
De tanult hárfázni.
- Ó, játsszon nekünk. - Igen.
Ó, kérem, igen. - Én nem gondolnám.
Szolgálja fel a teát.
Nos, mi újság a nagy világban?
XII. Don Leo a River Társaságtól bejelenti, hogy nyugalomba vonul.
Ó, ezt már évek óta mondja.
És ha elmegy, ki fog az örökébe lépni?
- Ó, az unokaöccse. - Egy törvénytelen unokaöccs.
Florentino Ariza.
Ismeri őt?
Ismertem valamikor,
de nem emlékszem, hogyan néz ki.
Igen, páratlan egy személy.
Lehetetlen leírni.
Ő...
ő nem egy személy.
Hanem egy árnyék.
Ó. Te ismerted őt?
Éppen menstruálok.
Milyen furcsa.
Éppen tegnap mondtam az anatómiai hallgatóknak,
hogy a férjes asszonyoknak a ciklusuk...
olyan gyakori, hetenként háromszor is van.
Mikor költözünk saját házba?
- Még nem. - Mikor?
Amíg anyád meg nem hal.
Férjhez mentem egy puhányhoz.
Jobb lett volna Florentino Arizához?
Nem ismerted őt...
de én igen.
Olyan szomorú vagyok most.
Boldogabb lennék vele?
Szegény ember.
Dr. Juvenal Urbino vagyok.
Szeretnék találkozni Don Leóval.
Sziesztázik. Kérem, várjon.
Felébred öt perc múlva.
És Ön?
Az unokaöccse és a hivatal főnöke vagyok, Florentino Ariza.
Csendesen alszik.
Kérem.
Megkínálhatom kávéval?
Szereti a zenét?
Carlos Gardel zenéjét kedvelem.
Értem. Népszerű zene.
Igen, de...
de nekünk a legjobb zenét kell bemutatnunk a városunkban.
Importálnunk kell a legnagyobb művészeket...
Európából.
Ezen dolgozom.
És természetesen a költőfesztiválon.
Ez volt az ideám. Néhány éve kezdtem el.
Igen, tudom, tudom.
Nos, remélem, benevez.
Gondolom. Éppen belekezdhetek egy költeménybe.
Valóban? Milyen szórakoztató.
Természetesen ehhez szükség van...
több pénz kell ezekhez a dolgokhoz.
Azért vagyok itt, hogy találkozzak a nagybátyjával.
A feleségem támogat ebben.
Sőt, többet mondok.
A feleségem támogatja a törekvéseimet.
Nélküle semmi lennék.
Imádom a feleségemet.
Köszönöm Istenem, felébred most.
Hölgyeim és uraim,
damas y caballeros,
Isten hozta önöket a költőfesztiválon.
Mint az elmúlt években,
ebben az évben is, az Arany Orchideát fogjuk...
átadni, nem mással, mint...
a feleségemmel.
Éppen időben.
És az év győztese, akié az Arany Orchidea...
Wing Wu Peng.
Micsoda?!
Ez botrány!
Mi volt a név?
Kínainak hangzott. Lehetetlen.
- Olvassa fel a költeményt. - Igen.
- "A tested egy szent kert... " - Higgyen nekem,
a szívem érted dobog.
Tudom, hogy benevezett egy verssel,
abból, ahogyan a virág, amit a zakójára tűzött, reszketett.
Ez az, amiért levettem az enyémet.
"A tested egy szent kert... "
Hazakísérhetem?
Gyerünk, lovak, gyerünk.
Sajnálom, hogy olyan csend van, de...
Csendben vagyok, mert nagyon dühös vagyok.
Megértem.
Mutatkozzunk be egymásnak.
Florentino Ariza vagyok.
Sara Noriega.
Köszönöm. Egészségére!
Szeretné megnézni az albumaimat?
- Mije van Önnek? - Albumok...
fotográfiák, az éppen aktuális eseményekrőI.
Az állampolgári ismeretek tanára vagyok, látja.
Valóban? Természetesen szeretném...
megnézni.
Mi az?
Maga mellé ülhetnék...
- és sírhatok? - Természetesen.
Természetesen.
Én olyan...
csalódott vagyok.
Nem tudom abbahagyni.
Talán eressze ki a fűzőjét.
Ez segíteni fog abban,
hogy kényelmesebben érezze magát, tudja?
Segíthetek?
Holnap az ágyban tesszük.
Csodálatos vagy.
Mondd el, hogyan határoznád meg a szerelmet?
Szerelem?
A szerelem...
a szerelem minden, lemeztelenít.
A lelki szerelem a deréktőI felfelé,
a fizikai szerelem deréktőI lefelé.
Igen,
kettéosztott szerelem.
Ez lehetne egy vers...
"Kettéosztott Szerelem. "
Igen, lehetne.
Írjuk meg együtt,
egy vers a szerelem kettéosztásáról.
Ezzel benevezhetünk a következő évi költőfesztiválra.
Biztosan győznénk.
- Mondd nekem, mondd nekem! - Igen.
Ez egy jó ötlet.
Kettéosztott szerelem.
Csendesedjetek le!
Megállni, csendesedjetek le, lovak!
- Kisasszony? - Csendesebben.
Kisasszony?
Kérem, engedje meg, hogy felsegítsem.
Kérem.
Köszönöm.
Hej! Hej!
Mellesleg, Florentino Ariza vagyok.
Olimpia Zuleta.
Magával mehetek?
Kérem. Kérem.
Borzasztóan szomorú lennék, ha elveszteném a napernyőmet.
- Miért? - Mert a férjemtőI kaptam.
Régóta házas?
Éppen egy éve múlt.
Szinte menyasszony.
A férjem nagyon féltékeny.
Mivel foglalkozik?
Csecsebecséket ad el a piacon.
És galambokat.
Elnézést, uram. Itt vagyunk.
Igen, senora.
Hogyan köszönjem meg?
Adjon el nekem egy galambot.
Ezek nem eladók.
Akkor mit tegyek, hogy kapjak egyet?
Nos, találhat egyet a viharban.
Kergesse vissza a ketrecbe.
Ezzel tudok köszönetet mondani Önnek.
Menjetek el! Hagyjatok egyedül!
Elmenni! Elmenni!
Nem tudom, ki vagy te.
- Nem tudom. - Segíts nekem.
Ki vagyok én? Ki vagyok én?
És kinek a fia vagy te?
- A tiéd vagyok. - Kinek a fia vagy?
- Ébredj fel! Nézz utána! - Elaludtam.
Hol vagyok most?
Rosy... Rosy Martinez.
Ki az a Rosy Martinez?
Egy gyerektörténetbőI való, nagyon régrőI...
Adj neki reggelit.
Végre itt vagy.
Hol voltál?
Soha nem látogatsz meg.
A kicsi fiam! Csodálatos fiú.
És a neve...
a neve...
Menj oda! Menj! Menj!
Menj vissza a kurváidhoz!
Kihasználtál!
Az egyetlen betegség, ami neked valaha volt, az a kolera.
Nem, mama. Te összekevered a kolerát a szerelemmel.
Nem kedvelted azt a kedves úriembert?
Látnom kell ismét.
És erre csak egy okom van.
Milyen kedves úriember.
- Senor Ariza? - Igen.
A galambos hölgy küldi ezt,
és kéri, tartsa meg, amit a ketrecbe zárt.
Ha ez megint elrepül, nem fogja visszaküldeni.
Sok szempontból ez bűn volt.
És én egy szent vagyok.
Mert nézd, Ricardo, én kitartottam.
Megtörtem a védelmét, és megrohamoztam az erődítményt.
Olimpia Zuleta soha nem utasította vissza a találkát, amit előkészítettem.
De akkor, én behálóztam.
Azt gondoltam, ez pont olyan,
mint amilyen másokkal volt.
Csak menekülés Ferminától.
De végül magamra találtam, beleszerettem.
És törekedtem a szerelmére.
Rátaláltam.
Olyan szerelmes voltam, aki soha nem mutatta meg az arcát.
Ha terpentinszagot érzek,
mindig eszembe fog jutni...
ez az áldott délután.
Nem, várjon, várjon.
Mi van?
Mit csinál?
Meg fogja látni.
"Ez az enyém. "
Nem!
Elmondta a rendőrnek, miért tette ezt.
Nem említette magát.
Itt nincs többé élet, nincs.
"Itt nincs többé élet, nincs.
Itt nincs többé eső, nincs.
Itt nincs többé szellő, nincs... "
Az ég is Olimpiáért sír.
Ahogyan én.
"Itt nincs többé sírás, nincs.
Itt nincs többé félelem, nincs... "
Mit tettem? Mit tettem?
"Vigyél oda,
ahol te vagy.
Vigyél oda,
ahol te vagy.
Vigyél oda. "
Mit... mit csináltál a piacon ilyen késő éjjel?
Szóval kinek a fia vagyok én, mama?
Kinek a fia vagyok?
Remélem, hogy anyádnak tetszett az énekem.
Biztosan tetszett. Tudom.
Csak azt sajnálom, ha meghalok,
nem tudok énekelni a saját temetésemen.
Jó emberek!
Jó emberek.
Polgártársaim,
gyűIjünk itt össze az új század hajnalán.
A 20. században véget ér...
az emberek szenvedése.
A 20. század...
elhozza nekünk a harmóniát, a békét,
és elhozza nekünk a megvilágosodást.
"474...
Perui hajadon, Luisa...
Vasárnapi iskolai tanítónő. "
A célom az életemben...
Fermina iránti szerelmem.
Senor?
Senor.
Oda, kérem.
Gyerünk, gyerünk!
Próbáld ezt.
Mondd el, mit gondolsz.
Pompás. Abszolút ízletes.
Mi ez?
Padlizsán.
Még többet, kérlek.
Talán arra fog emlékeztetni,
hogy a következő gyermekünket nevezzük...
Padlizsán Urbinónak.
Szeretlek...
mindenkinél jobban.
Jobban, mint bárki mást a világon.
A házasságban nem a boldogság a legfontosabb,
hanem a stabilitás.
És a szerelem.
Semmisem nehezebb, mint a szerelem.
Senora, vegyen tőlem papagájt. Nézze, milyen szépek.
Senor Ariza,
szeretnénk köszönetet mondani.
Hogyan?
Maga írta a leveleinket.
Igen. Emlékszem, igen.
Volt egy időszak, amikor leveleket írtam...
mindkét szerelmesnek. Olyan volt, mintha magamhoz írtam volna.
Összeházasodtunk.
Jó.
Szeretnénk megkérdezni, lenne a keresztapa?
Igen, hogyne.
Az első fiúnk.
Igen, megtisztelnek.
A teremtésit. Éppen olyan lókötő vagy, mint az apád.
Nos, csak azt akartam elmondani neked,
elhatározam, hogy visszavonulok,
és kinevezlek a társaság elnökének.
És Ön senorita, kérem folytassa csak.
Becsületszavamra, nem láttam az arcát.
Szóval, kérlek.
Hagyd abba.
Fel fogod ébreszteni Ferminát. Vasárnap van.
Ma vasárnap van. Te... te nem voltál misén.
Nem voltál lelkigyakorlaton...
legalább három hete.
Elvesztetted a hitedet?
- Doktor. - Igen.
Nézz rám.
Tessék? Mi van?
Az orromban érzem a szagát.
Nekem jogom van...
megtudni, ki ő.
A neve Barbara Lynch.
Milyen régóta tart ez?
Három hónapja,
már közel négy.
- Hol szoktál találkozni vele? - Egy páciensem.
Mi ő...
Mit csinál ez... ez a páciens?
A teológia doktora,
egy protestáns.
A küldetése a menedékadás.
Gondoltam...
végtére is...
te férfi vagy,
és tagadni fogod az egész dolgot.
Azt hittem majd...
hazudni fogsz nekem.
Én... én úgy érzem,
mintha egy nagy súly...
nehezedne a vállamra.
Én... én a végére fogok járni.
És elmegyek a gyóntatómhoz,
és kérem a feloldozását.
Gyere, menjünk, esik.
Felébredtem...
nagyon korán reggel,
és aztán képtelen voltam aludni.
És...
hirtelen szúró fájdalmat éreztem a mellkasomban.
Ami mindennél rosszabb, délutánonként én...
egyszerűen sírni akarok...
fékezhetetlenül.
Azt hiszem, meg fogok halni.
Az lenne a legjobb.
Akkor mindketten megnyugodnánk.
Lefekvés, gyerekek. Menjetek.
Megyünk vacsorázni Fermina néni.
Köszönöm. Köszönöm.
Felismersz engem...
ebben a kövér öreg alakban, akivé váltam?
Megint elmúlt egy év,
és nincs sem pletyka, sem célozgatás.
Senki sem tudja, hol van.
Csak az éltette bennem a hitet,
ha meghalt volna,
hallottam volna róla.
Mindaz, amit tehetek, hogy ne őrüljek meg,
követem a szokásaimat.
472, Maria Florida...
virágárus a piacon.
499, Josephine Triola...
Nem is tudom pontosan, ki is volt.
544, Galetia Fernandez...
semmi emlék nem fűződik hozzá.
A rutin, olyan, mint a rozsda.
Örökre itt maradhatnék.
Hamarabb kellett volna jönnöd.
Helyesen tetted...
megleckézteted.
És mi történt a fiúval,
aki azokat a táviratokat küldte?
Ó, ő most nagy ember lett.
A karibi River Company elnöke.
Szoktál találkozni vele?
Természetesen nem.
És mellesleg...
ő nem egy férfi. Ő egy szellem.
Minden csak illuzió volt.
És te, Hildebranda,
mi történt a házas férfival?
Nem vált el.
- Három nap. - Kevesebb, mint ez.
Gondoskodna a lovainkról?
Jobb időben megérkezni, mint...
mint meghívott lenni, nem?
- Hildebranda. - Juvenal.
- Van még olyan cipőd, ami megöl? - Köszönöm, Istenem.
Milyen jó vagy te.
El kell készítenem a gyerekeknek a vacsorát.
- Gyertek, srácok. - Én megyek először.
- Nem, én megyek először. - Én megyek.
Én megyek.
Mit csinálsz itt?
Nos, tudom, te túlságosan büszke vagy,
hogy visszatérj, ezért...
én jöttem el érted.
Úgy gondolom,
lehetne egy második nászútunk.
De a következő éjjel, mialatt az öregember aludt...
- Ó, drága Istenem, most mi van? - Kérem.
Fermina.
Köszönöm, Istenem. Köszönöm.
Bocsáss meg.
Sok idő eltelt, mióta nem láttam.
Jó estét!
És megváltozott, Ricardo.
De ami a legrosszabb,
hogy a férje fiatalabbnak látszik, mint bármikor.
És nekem...
rettenetes elgondolni is, hogy ő előbb fog meghalni a férjénél.
Isten őrizzen.
És megértettem,
hogy leszek idősebb is.
Azok a lépcsők...
fel és le azokon a lépcsőkön, meg fognak ölni.
Nem félek a haláltól, de félek az öregkortól.
Így...
gyakrabban fogok idejönni.
Miért vagy te olyan sikeres a nőknél?
Mert látnak bennem valakit...
egy bűnöst.
A szerelemhez ez kell. Valaki, aki nem fog...
bajt okozni nekik.
A szívemben több szoba van, mint a kuplerájban, Ricardo.
Hányas számnál tartasz most?
Készülj fel egy megrázkódtatásra.
622-nél tartok.
Lehetetlen.
Igazat mondtam... 622.
Valamivel korábban...
már elfelejtettem pontosan mikor...
Leo nagybátyám kérte tőlem, hogy tartsam a szemem egy lányon,
aki távoli rokonunk Puerto Padréból.
Kollégiumba küldték,
hogy tanítónő legyen.
És akkor apránként,
elnyertem a bizalmát és ragaszkodását.
És megfelelő időben, a mennyország kapui kinyíltak előttem.
A neve America Vicuna.
Vasárnaponként szoktunk találkozni.
Teljesen nyitottan beszélgetünk magunkról, mit mondhatnék errőI?
Barátság.
Egy dolog miatt, ami a korkülönbség...
nem gyanakodnak ránk.
Valaki meghalt.
Pünkösd van.
Nem. Valami nagykutyának kellett lennie,
ha a katedrálisban harangoznak érte.
America.
Vissza kell menned a kollégiumba.
Majd elviszlek. Van valami, amit meg kell tennem.
Fermina...
vártam erre az alkalomra 51 évet,
kilenc hónapot és négy napot.
Olyan...
Olyan régóta szeretlek, az első pillanattól, amikor megláttalak,
mostanáig.
Florentino Ariza...
Takarodj innen!
Takarodj!
"Florentino Ariza,
maga egy borzasztóan érzéketlen emberi lény.
Hogyan merészelt belépni a házamba...
azon a napon, amikor szeretett férjem meghalt,
és ilyen szörnyen nevetséges érzelmekrőI beszélni?
Maga haláloson feldühít engem,
ami arra késztet, hogy elgondolkozzak önrőI, anélkül, hogy hiányozna.
Megértette?
Nem akarok magára gondolni. Maradjon ki az életembőI."
Menj, csacsi, menj!
Szia kedves. Ez nem időpocsékolás.
Nem akarok moziba menni.
Tudod, mit akarok én csinálni?
Mielőtt hazamégy, valamit mondani akarok.
Húzd le. Húzd le, kérlek.
Meg fogok házasodni.
Ez hazugság. Öregemberek nem házasodnak.
Kicsoda ő?
- Sírni akarsz? - Nem.
Nem tudom, kicsoda.
De akárki is az, tönkretette az életemet.
America, neked meg kell...
Nem akarom hallani, Florentino.
Figyelmeztetlek téged.
"Kérem, engedje meg nekem, hogy tisztázzak mindent.
Az életkornak nincs esélye arra, hogy várjon a fizikai világban.
Egy emberi lény lényege...
az ellenállás az idővel szemben.
A belső életeink örökkévalóak,
melyekrőI elmondhatjuk, hogy a szellemünk fiatalos és életerős marad,
mint amikor ifjúságunk teljes virágában voltunk.
Gondoljon a szerelemre úgy, mint egy bájos állapotra...
ami nem jelent eszközt bármihez,
de az alfa és az omega.
Egy önmagában levő vég.
Gondoljon a szerelemre úgy, mint egy bájos állapotra...
ami nem jelent eszközt bármihez,
de az alfa és az omega.
Egy önmagában lévő vég. "
Az üzenet válaszra vár.
Anyám, mi ez?
Valaki beszélni akar velem.
Ki?
Don Florentino Ariza.
Az a férfi, aki tulajdonosa a folyami hajóknak?
Tudod, mit mondanak róla?
Nem.
Azt mondják, neki soha nem volt asszonya.
Az a tény, mondják,
hogy a ízlése telejesen ellentétes ezzel.
Azt mondják, van neki egy titkos irodája,
ahol a kikötőben felszedett fiúkkal van.
Egyszerűen nem hiszem el.
Ismertem őt, amikor fiatal fiú volt.
Egy tiszteletreméltó ember.
Minden megváltozott a világon.
Én nem. Maga igen?
Miért lényeges ez?
Most töltöttem be a 72. évemet.
Igen, mi már öregemberek vagyunk, akikre a halál leselkedik.
Hisz Istenben?
Nem.
De félek Tőle.
Néhány a levelei közül nagyon vigasztaló volt.
Boldog vagyok, hogy átvette azokat.
Amit... amit legjobban megcsodáltam bennük,
az egyszerűségük.
Segítettek egy nagy döntésben.
Milyen irányban?
Segítettek abban,
hogy megszerezzek valamiféle békességet.
Nem tudja elképzelni, milyen boldog vagyok,
hogy ezt megtudtam.
De nem értek egyet mindennel, amit mond.
Nekünk nincsenek közös emlékeink.
Fiatal emberek voltunk, elűztük egymást...
ami volt, csak egy illuzió.
Nekem nem.
Nos...
azt hiszem, ez szórakoztató lehet magának.
50 évvel ezelőtt lehetett.
Legalább.
Mondanom kell valamit.
Tapasztalataim szerint, amikor valaki ezt mondja...
ez valami kellemetlenség lesz.
Ezek a gyakori látogatások ettőI az embertőI...
helytelenek.
Ofelia, ez nem tartozik rád.
Társaság a mama számára.
- Megvigasztalja. - Megvigasztalja őt?
Mégcsak az hiányzik, a teljes vigasztaláshoz,
hogy bemásszon az özvegyi ágyába.
Ofelia.
De nem hiszed,
hogy a szerelem igazol bármit és mindent?
A szerelem nevetséges a mi korunkban.
De náluk ez felháborító.
Ezzel megbántasz engem,
és csak azt sajnálom, hogy nincs erőm...
felpofozni ezért az aljas pimaszságért,
mert megérdemelnéd.
De azonnal takarodj a házamból,
és esküszöm az anyám csontjaira,
hogy amíg élek, ide be nem teszed a lábad.
Ofelia, mama, hagyjátok...
50 évvel ezelőtt azért szartak az életünkbe,
mert túl fiatalok voltunk, most meg az a baj, hogy túl öregek vagyunk.
A legszívesebben fognám magam, és itthagynám ezt a házat,
menék, mennék, mennék, csak előre,
és soha nem jönnék vissza.
Nos, szálljon fel egy hajóra, és menjen.
Tudja, mit?
Lehet.
Lehet, hogy el is megyek.
Nekem van egy hajóm.
Az Új Hűség.
Ez... ez hamarosan elmegy.
Nyolc napig fel a folyón,
és öt napig vissza.
Az utazás jót tesz a zaklatott léleknek.
Ragyogó látomások a FöldrőI,
az elmúlásról, a változásról...
amin átmentünk.
Gyere be.
A kabin kedvedre van?
Ez az Elnöki Lakosztály.
Az elképzeléseim szerint rendezték be.
Mézeshetek Lakosztálynak akartam nevezni.
Egyedül akarsz maradni?
Ha azt akarnám, nem hívtalak volna be.
Juvenal jó ember volt. Egy jó férj.
Nem tudok elképzelni jobbat nála.
De amikor visszanézek,
arra gondolok...
több volt a nehézség, mint az öröm.
Túl sok hiábavaló vita.
Túl sok harag.
Talán most van az idő...
hogy megkérdezzük magunkat,
az erős vágyunkkal, hogy éljünk,
mit kell tenni azzal a szerelemmel, ami elhagyott minket...
egy mester nélkül?
Az lehetetlen,
hogyan lehet boldog lenni...
oly sok éven át...
ilyen sok problémával együtt,
ilyen sok civakodással.
Fütyülök rá!
És nem is tudom igazán, hogy szerelem volt vagy nem.
Menj most.
Nem most.
Őregasszony szagom van.
Soha nem voltam boldogabb egész életemben.
"Ó, szerelmem,
mit tehetnék neked,
adni neked egy pillanatot,
elmenni ebbőI a világból,
és közel kerülni hozzám. "
"Ó, szerelmem,
mint a Magdalena folyó,
ami egybeolvasztja a homokot a tengerbőI,
úgy akarlak magamba olvasztani.
Vannak olyan szerelmek,
amik télig várnak, a virágzásra,
és zöldebbek éjjel a lehulláskor,
éppen mint ez a szerelem, amit érzek irántad. "
Holnap elérjük...
az utolsó kikötőt...
La Doradát.
La Dorada.
És akkor...
fordulunk vissza, haza.
Ne nézz!
Miért nem?
Mert nem fog tetszeni.
54 évet vártam erre a pillanatra.
Igen. Igen, te...
mondtad már nekem.
Neked tartogattam a szüzességemet.
Te egy hazug vagy.
- Kapitány, kapitány. - Köszönöm, uram.
Kapitány?
- hipotetikusan... - Üdv, hogy van?
Hello.
Hipotetikusan mondva,
lehetséges megcsinálni a...
- Kapitány. ... a visszatérést megállás nélkül?
- Köszönöm. - Szállítmány nélkül,
utasok nélkül, akik a kikötőbőI felszállhatnak...
Köszönöm.
...nélkül... bármi nélkül?
Ez lehetséges.
De csak hipotetikusan.
Ön jobban tudja, mint én, a társaságnak szerződéseket kell betartani.
De van egy elképzelésem, hogyan lehetne megtenni.
Mi lenne az?
Ha koleraesetünk lenne a fedélzeten.
Kitűznénk a sárga zászlót, és karanténban lennénk.
Nos akkor, rajta, tegye ezt.
Én irányítom a hajót, de maga irányít engem.
Ha ez komoly, adja nekem írásba,
és mi azonnal elindulunk.
Szeretlek, koronás istennőm.
Így fogunk maradni.
Nem értheted ezt.
EttőI a pillanattól újjászülettem,
soha se mondtam semmit, amit nem értettem.
És mennyi ideig gondolod, hogy mi...
így maradunk?
Örökké.
Örökké?
54 év,
hét hónap és 11 nap és éjszaka után,
a szívem végre betelt.
És én felfedeztem, az örömömet,
hogy az élet az, és nem a halál,
aminek nincs határa.
"Rád gondolok minden nap.
Rád gondolok egy kicsivel többet.
Elszakadtam a célomtól.
És őrizlek a gondolataimban téged.
És őrizlek a gondolataimban...
Le a Magdalenán,
megyek Cartagenába,
megyek, megyek,
mindig elhajózok,
egyedül az asszonyommal,
énekelve és énekelve,
le a Magdalénán,
mindig elhajózok,
egyedül az asszonyommal,
énekelve és énekelve,
le a Magdalénán,
le a Magdalénán.
Már sok nő,
kelt át a folyón,
már az emlékeimben,
le a folyón,
le a Magdalénán,
megyek Cartagénába,
le a Magdalénán,
megyek Cartagénába,
le a Magdalénán,
megyek Cartagénába,
megyek, megyek,
megyek. "